U zaklon!
Ima ih još, tamo!
Vrati se. Idemo drugim putem.
Što to tako čudno miriše u ovoj kući, inspektore?
Miris rata, majore Grau.
Dobro jutro, inspektore. -Majore.
Oprostite što sam vas zvao u ovaj bezbožni sat.
Ne baš ugodan prizor, bojim se
Rad mesara amatera, rekao bih.
Zašto ste mene pozvali?
Mrtva žena je Poljakinja, zar ne?
Ovo nije slučaj za Njemačke vlasti.
Zvala se Kupiecka. Marija Kupiecka.
Kupiecka?
O, da, bila je prostitutka i naš dobar prijatelj.
Bila je i njemački agent.
Ubio je neki poljski patriota?
Izgleda da je dotični poljski patriota bio seksualno nastran.
Patriotizam je poznat po tome da ima i svoju mračnu stranu.
Stotinu uboda nožem nadmašuje svaku iole normalni patriotski poriv.
-Stotinu? -Tako mi izgleda, gospodine.
Nemoguće ih je prebrojati.
Kao što možete vidjeti, ubojica se usredotočio na...
...žrtvine spolne organe,
pri tom koristeći nešto što sliči na veliko šilo.
Hvala vam, doktore, ne morate baš toliko detaljizirati.
-Jeste li našli nešto? -Ne, ne još.
-Tko je prijavio ubojstvo? -Anonimni telefonski poziv.
Muškarac. Čuo je vriske oko 11:10.
-Da li se predstavio? -Nije.
Tko živi u ovoj kući?
Jedan od vas...
Jedan od vas je čuo vriske i telefonirao policiji.
Jedan od vas zna nešto o načinu na koji je ova žena umrla.
Ako nam ta osoba ne kaže sve što zna,
pretpostavit ćemo da je njena smrt politički motivirana.
Odnosno da je ubio član poljskog podzemlja,
i da ste svi vi suučesnici.
U tom slučaju, moja žalosna dužnost će biti...
da vas sve predam Gestapu.
Muškarac koji je telefonirao policiji...
ima točno jedan minut da se sam javi.
Ja sam čuo vrisak.
Samo jedan užasan vrisak.
I onda sam se, pa, ja... Sakrio sam se u kupatilo.
Malo kasnije, možda 10 minuta kasnije,
telefonirao sam policiji. To je sve.
Niste se predstavili policiji.
To znači da postoji nešto što niste htjeli da im kažete.
Što bi to moglo biti? -Pa, tu na...
Na vratima kupatila postoji mala pukotina.
I, naravno, vi ste provirili kroz pukotinu i vidjeli...?
Vidio sam čovjeka kako silazi niz stepenice.
-Opišite ga, molim vas. -Pa, bilo... bilo je mračno.
-Opišite ga, molim vas. -Nisam ga dobro vidio.
Samo donji dio, hlače.
Zašto se plašite toga što ste vidjeli?
Zato što je to bila odora, gospodine.
-Kao vaša. -Kao moja?
Njemački časnik? Taj čovjek je lažov.
Njemački oficiri su sposobni da počine ubojstvo kao bilo tko drugi.
Da li je to sve što ste zapazili?
Da li su hlače bile kao moje?
-Baš kao moje? -Ne.
Ne baš skroz iste. Ne.
Imale su i...
Imale su i crvenu traku skroz niz nogavicu.
Laže.
Da li ste svjesni da samo njemački generali imaju crvenu traku?
Da, gospodine. Zato sam se i plašio.
Razumijem.
-To je nemoguće. -Ništa nije nemoguće.
Njemački general. Vidi, vidi.
Mislim da ovo svjedočenje ne bi trebalo uzeti za ozbiljno.
-Ipak je na stepeništu bilo mračno. -Gospodine, kunem se...
Kunem se da govorim istinu.
A ja vam vjerujem sve dok se ne pojave dokazi koji će pokazati drugačije.
Zašto bi izgovorio tako opasnu laž? Želim temeljnu istragu.
Ali, što se događa ako je ubojica zaista general?
Što se događa? Pa, pravda je slijepa, dragi moj inspektore.
Pravda ne može da vidi crvene trake ili zlatne gajtane,
ali ponekad može da čuje krik ubijene žene.
Ako je general kriv poslat ćemo ga na vješala.
Ne brinite, Liesowski, ja preuzimam svu odgovornost.
Laku noć.
Pa, inspektore Morand, ne možete me okriviti...
što se baš i ne sjećam slučaja koji se dogodio jako davno.
Ali, kao što kažu, dugačka je ruka zakona.
To je... to je bilo prije 23 godine.
Bože moj, kako vrijeme leti.
Kad sam napustio policiju, odmah nakon rata...
uspio sam da zadržim neke od svojih dosjea.
Uvijek mi je drago da pomognem kolegi.
Aha, evo ga, inspektore.
"Kupiecka, Marija. Ubijena. Neriješeno."
Osumnjičeni su bili...
O, da. Da, sad se sjećam.
Navodno je viđen je njemački general kako napušta njenu sobu.
I od svih generala u Warsawi,
samo su trojica imala alibi za tu večer.
Ovo je Lichnowsky Palača.
Pripadala je poljskim kraljevima.
Kasnije je postala muzej.
Kao što vidite i dan danas je muzej.
Za vrijeme rata,
Njemački stožer u Warsawi je bio tu smješten.
Kao što sam već rekao bili smo prilično temeljiti, tako sam bar mislio,
pri eliminaciji osumnjičenih.
Morali smo da istražujemo s puno takta, naravno.
Ipak su to bili sve sami generali, a bio je i rat.
A i Poljska je bila okupirana.
Spremi za inspekciju, gospodine.
Jedan od njih je bio General von Seidlitz-Gabler,
komandir 7. korpusa.
Bio je Junker stare garde.
Živio je kao kralj u palači, sa ženom i kćerkom.
U noći ubojstva nije bio u svom stožeru.
Njegov šef osoblja, General major Klaus Kahlenberge
također nije imao alibi za tu noć.
Od svih generala, on je bio najmanje sumnjiv.
Zanimljiv čovjek. Bez žene, bez djece..
-Generale Gabler, poruka za vas. -Da?
Poruka od generala Tanza, gospodine.
Hvala, gospođice Neumaier.
Izgleda da nismo uspjeli da održimo red i mir u gradu.
-Pročitali ste? -O, da.
A sve to zbog naše poznate nesposobnosti...
Nesposobnosti?
Oni ne shvaćaju da je ovo garnizon, i da su mi
dopali samo nespretnjakovići i vojni škart.
Pa, general Tanz je upotrijebio riječ "nesposobnost".
Da ne spominjem podređene koji su odmah izbjegli svaku odgovornost.
A zbog našeg neuspjeha Fürer je naredio generalu Tanzu da riješi Varšavski problem.
-Kako? -Precizno.
U tri faze.
Koristeći najdrastičnije mjere, pretpostavljam.
Drastične?
Monstruozne.
General pukovnik Tanz zapovijeda Divizijom Nibelungen.
Bio je najmlađi general Wehrmachta.
Heroj kod Lenjingrada, Hitlerov ljubimac, izvanredan časnik.
Mi, Poljaci, smo ga mrzili.
Stigao je u Warsawu istog dana kada je ona žena ubijena.
Ni on nije imao alibi za tu noć.
-Prvu blokadu puta stavite ovdje. -Da, gospodine.
Snajperista je sinoć pucao iz ulice koja je dva bloka odavde.
Cijeli kvart mora biti zapečaćen.
Koristit ćemo se ribarskom tehnikom.
Prvo ćemo obilježiti širu teritoriju a onda ćemo pročešljati svaku uličicu.
Tako ćemo uhvatiti živu ribu.
Naravno, pokušat će da pobjegnu u suprotnom pravcu,
ali će im ova blokada puta presjeći odstupnicu.
Onog trenutka kad zatvorimo mrežu,
imat ćemo ih točno tamo gdje želimo,
pritjerane leđima uz zid geta.
Oprostite, generale, a što da radimo s civilima?
Po posljednjim procjenama, ovaj dio grada ima oko 80.000 stanovnika.
Teško da se ovdje može pričati o normalnom civilnom stanovništvu.
Smatram da će mi iskustvo koje ću steći ovom operacijom...
biti potpuno bespotrebno. Vozi 20 na sat.
A što se tiče onih bacača plamena, gospodine,
da bismo bili sasvim sigurni, tražio sam tri puta više nego što nam je potrebno.
Čega se plašite, djeco?
Mislim da su gladni.
-Što imamo od hrane? -Sendviče, gospodine.
-Donesite mi ih. -Da, gospodine.
Da, mislim da ste u pravu, stvarno izgledaju gladni.
Jadni mali đavoli.
Vaš ručak, gospodine.
-Otvori. -Da, gospodine.
Prljavština.
Tvoje ruke.
Pogledaj nokte.
Ne možeš djeci davati hranu tako prljavim rukama.
Zabilježite.
Hrana i slatkiši da se redovno donose djeci.
Neće nam škoditi ako zadobijemo njihovo povjerenje.
Što se njega tiče, otpušten je iz moje službe. Ide kući ražalovan.
Prljava svinja. Prošle nedjelje mi je donio musavu čašu.
Sad se pojavljuje preda mnom kao da je upravo golim rukama ekshumirao rođenu babu.
Od svih ljudi koji se nalaze oko mene zahtijevam apsolutnu čistoću.
-Da li je to jasno? -Da, gospodine.
Što se tiče mojih maloprijašnjih zahtijeva, vidite da li su ispunjeni.
Jer, kad budu, zatvorit ću cijelu oblast...
i prosijati sve stanovnike kroz sito.
Svih 80.000?
Generale Tanz, oprostite mi,
samo sam radoznao,
ali, što je stvarna svrha ove vaše vježbe?
-Pročitali ste memorandum. -O, da. Da, jesam...
I što piše u memorandumu?
U prvoj fazi, namjera je da se stanovništvo zaplaši,
da se pretraže kuće i da se uhite članovi Otpora.
Onda će biti da je točno to svrha ove vježbe.
Izvanredan plan, uzgred budi rečeno. Vrlo sličan onom mom kad sam tek stigao ovdje,
jedino što ja nikad nisam dobio odobrenje s vrha vlasti da ga sprovedem u djelo.
Ali, ako ja to dobro razumijem, u slučaju otpora za vrijeme prve faze,
tada prelazite na fazu dva, pa čak i na fazu tri,
koja podrazumijeva potpuno uništenje cijelog grada?
Razumjeli ste vrlo dobro.
Pa, ovaj, nije li to malo radikalno?
Radikalno?
Svjesni ste da se nalazimo na 30 milja od Moskve.
Napredujemo na cijelom frontu dužine 5.000 milja.
Potreban nam je svaki slobodan vojnik ako želimo da pokorimo Rusiju.
Pa i pored toga, ovdje u Warsawi, tri divizije trunu,
zato što se par tisuća poljskih i židovskih kriminalaca krije po straćarama.
Radikalno je dopuštati i dalje ovakvo stanje stvari.
-Tko je? -Imate listu svih mojih zahtijeva.
-Eleanore, uđi. Uđi, draga moja. -Nadam se da ne smetam.
Moja supruga je rano jutros doputovala iz Berlina.
Kako je u Berlinu?
Željan da čuje dobre vijesti,
koje uvijek dolaze za dobrim vojnicima.
Čim sam čula da ste s mojim mužem odmah sam došla ovamo.
Željela sam osobno da vam kažem da ste veliki ponos za sve nas koji smo kod kuće.
-Polaskan sam, gospođo. -O, ne, ja vam ne laskam.
Odajem vam počast koju zaslužujete.
Ako nisi previše zauzet, trebala bi mi tvoja pomoć...
oko organiziranja večerašnje zabave.
-U vašu čast, generale Tanz. -Jedva čekam, gospođo.
Slučajno i naša kćerka, Ulrika, je ovdje u Warsawi.
-I ona će večeras biti na zabavi. -Da?
Pa, sigurno je se sjećate, zar ne?
Iz Berlina, na zabavi u bašči, u kući kod generala Jodla.
O, da, sad sam se sjetio. Moji komplimenti, gospođo.
Žao mi je. Mislila sam da je to očigledno.
Ali znate kakve su majke.
Nestrpljive da postanu tašte, pretpostavljam.
Sjajan časnik, van svake sumnje.
Svaka majka bi bila ponosna da vidi svoju kćerku...
Udatu za odlikovanog?
Oprostite, gospođo.
Nastavit ću da proučavam plan generala Tanza.
Cijelim svojim srcem.
Prezirem tog čovjeka.
Što je mislio s tim "cijelim svojim srcem"?
O, crna knjiga.
Što si rekla, draga?
Ne usuđujem se ništa da kažem kad izvadiš tu svoju knjigu.
Svatko mora da čuva svoj ugled.
Još jedan kaos, kao ovaj koji si napravio ovdje, u Warsawi,
i više nećeš imati što da čuvaš.
10:42
-Koji je danas datum? -13.
Na svu sreću, te još uvijek imam utjecaj na Vrhovni Stožer.
Stvarno imaš, hvala Bogu.
-Baš lijepo što si, konačno, stigla. -Htjela sam da popričamo o Ulriki.
A ja bih volio da porazgovaramo o večerašnjoj zabavi.
Mislim da bi trebalo da znaš da je jutros Ulrika bila krajnje gruba prema meni.
Imajući u vidu gdje je šalješ, to me uopće ne čudi.
Oprostite generale, ali stigao je major Grau iz Obavještajne.
Volio bi da vas vidi.
Što hoće?
Kaže da je stvar osobna.
Vrlo je uporan.
Recite mu, neki drugi put.
Da, gospodine.
Uzgred budi rečeno, što si napravio s uniformom sinoć?
Napravio? S uniformom?
Da, imao si mrlju na bluzi. Crvenu mrlju.
Ali, pošto se nisi, koliko vidim, posjekao pri brijanju...
onda to može biti samo karmin.
Da li treba da usporedim boju sa zavodljivom
nijansom koju gđica Neumaier koristi?
Ne budi blesava.
Kako god, dokaz je uništen. Sve sam poslala na čišćenje.
Zar ti nije drago što sam sad ja tu da vodim računa o tebi?
Naravno da jeste, draga Eleanore.
Konačno zajedno, zar ne?
-Volio bih da pokucate. -Oprostite, gospodine.
Major Grau iz Obavještajne nam je upravo pozvonio, gospodine. Želi da vas vidi.
-O čemu se radi? -Nije rekao, gospodine.
-Recite mu da sam zauzet. -Već jesam, gospodine.
Bio sam slobodan.
Dobro.
Pa?
Očigledno, jutros je bio i u Voznom parku.
Želio je da vidi dnevnik za prošlu noć, da vidi tko je koristio automobile.
Rekao sam časniku na dužnosti da ne smije ništa da kaže...
dok se ne konzultira s nama.
Dobro. Da, vrlo dobro.
Hvala, vodniče.
Da?
Gospodine, mm, moj rođak Hartman.
-Vaš rođak Hartman? -Da, gospodine.
Kod vas je njegov dosje, gospodine. Na stolu, gospodine.
O, da.
Upravo je izašao iz bolnice, gospodine. Ranjen je kod Voronezha.
Trenutno se nalazi na dužnosti u Warsawi.
Nadao sam se da biste mogli da učinite da ostane ovdje za stalno.
I nekom nevjerojatnom slučajnošću...
on čeka u vašem uredu da se sastane sa mnom.
Da, gospodine.
-Uvedite ga. -Hvala, gospodine.
Uđi.
Hartman, Kurt, desetnik. Javljam se po vašem naređenju, gospodine.
Na mjestu voljno.
Pa, ovo je stvarno izuzetan dosje, desetaru.
Kao što mogu da vidim po ovim novinskim isječcima,
Otto je očigledno napravio pravi album o tebi.
Vidim da si ti "reinkarnacija Siegfrieda,
Njemačkog heroja iz zlatnog doba".
Da li se osjećaš kao Siegfried?
Pa, nisam baš siguran, gospodine, da znam kako se Siegfried osjećao.
To je pametan odgovor. Vidim da si dobio Gvozdeni Križ.
Ubio je sam 40 Rusa, ranjen, gospodine.
Fantastično. Sad, što se tiče tvoje budućnosti,
vjerujem da bi, kao obrazovan čovjek, želio da postaneš časnik.
Zato, bit ću sretan, što mogu da te pošaljem...
Ne želiš da ideš u školu za časnike?
Više bih volio da ostanem, desetnik, gospodine.
U stvari, generale, nije tako mislio.
-On je mislio da... -Što si mislio?
Mislio sam, ne želim da postanem časnik. Samo to, gospodine.
Skrhan sam.
Moj svijet se srušio.
Kakva je svrha biti general kad desetari više vole da ostanu desetari?
Još uvijek je malo nesiguran, poslije bolnice.
Da, očigledno.
Tvoj rođak je predložio da nam se pridružiš ovdje, u stožeru,
ali se meni čini da si prilično nestrpljiv da se vratiš u borbu.
-Ne? -Ne, gospodine.
-Generale, on je, u stvari, htio... -Ostavite nas, vodniče.
Ja, mmm...
Čini mi se da te ne razumijem, desetaru.
Želim da preživim, gospodine. Želim da preživim ovaj rat.
Pa, naravno. To svi mi želimo.
-Ali, mi smo vojnici. Moramo da se borimo. -Da, gospodine. Ja sam se borio.
I ne želiš da se vratiš.
Da li je to "reinkarnacija Siegfrieda"?
Žao mi je, gospodine, ali, strašno se bojim smrti.
Imaš li dobar razlog?
Hajde da vidimo...
Sudeći po tvojim papirima, u civilstvu si bio...
student u Dresdenu?
Muzički konzervatorij, da gospodine. Svirao sam klavir.
Glazba, klavir, da. Da.
Da. Čini mi se da imam zadatak za tebe.
Ali, on zahtijeva veliku hrabrost. Samo čovjek koji je ubio...
Koliko ono bješe? Samo da vidim.
Da, 40 Rusa, ranjen, bi mogao da obavi ovaj zadatak.
Pa, što mislite o Chopinu, zar nije on bio Poljak?
Zar nije pisao Poloneze?
-Znate li da ih odsvirate. -Da, gospođo.
Ne zvučite baš oduševljeno.
Pa. gospođo, to su patriotske kompozicije,
napisane u slavu Poljske.
Pa sad, nismo ovdje da bismo veličali slavu Poljske.
Ne, gospođo. Zato sam pomislio da bismo mogli da sviramo...
Wagnera.
Sjećam se da mi je Fürer rekao, poslije izvođenja Parsifala,
"Ništa nije ni približno dobro Wagneru."
Poslije Parsifala?
Moram da priznam, neobično je naletjeti na borca...
koji se razumije u glazbu. -Hvala. gospođo.
O, ne, ne zahvaljujte mi se, sačekajte da se ja vama zahvalim.
A to može biti tek poslije zabave.
-Ne volim da vas gnjavim, majore. -Vi me nikad ne gnjavite, Engel.
Ali ne mogu da prestanem da se pitam, što vi pokušavate da dokažite?
-Što mislite, što to radite? -Svoj posao.
Ali, ako im bilo što kažete, on će znati...
Ubojica će znati da ste mu za petama.
To mi je i namjera.
-Dobra večer, vodniče. -Gospodine.
Ali, gospodine, što vas briga tko je ubio kurvu?
I bolje što je mrtva.
Da li ste ikad čuli za Eumenide?
-Za što? -Grčka mitologija.
Grupa vrlo neprijatnih dama, tu i tamo poznate i kao Furije.
One vjeruju da prolivena krv traži osvetu.
Tako je nastala pravda.
Mi nismo ti koji će je ukinuti samo zato što je rat, zar ne?
Sačekajte me ovdje. Vraćam se vrlo brzo.
Zaluđenik.
Grau.
-Pukovniče Mannheim. -Što, za boga miloga, vi radite ovdje?
Mora da ste poludjeli.
Ako generali neće mene da vide, onda ja moram da dođem njih da vidim.
Nek' vam Bog bude u pomoći, Grau. Ja sigurno neću.
Uzmite šampanjac. Trebat će vam.
Možda ste u pravu, gospodine.
Generale Tanz, po mom mišljenju, vi ste primjer za čovjeka od ugleda.
Imate samo jednu manu. Niste oženjeni.
-Smijem li pitati, zašto? -Nisam imao priliku. Duboko žalim što je tako.
Pa, možda ste dopuštali da vam prilike promiču.
Draga moja, general Tanz je mlad čovjek koji se posvetio pozivu vojnika.
Njegova generacija ne priznaje zadovoljstva obiteljskog života.
Živimo u vremenima koja pred nas postavljaju velike zahtjeve.
Stoga, vrlo je malo vremena za ono, što se obično naziva privatnim životom.
-Točno tako. Šampanjac, generale? -Vodu.
-Vodu? -Čašu vode za generala Tanza.
Ah. Evo i Ulrike.
-Sjećate je se iz Berlina. -Dobra večer, generale.
Već godinu dana je sa mnom, kao vojnik.
-Izvanredan vojnik. -Hvala, oče.
Moram priznati da mi je i dalje vrlo teško da se naviknem na djevojke u vojsci.
Gradimo novi svjetski poredak, i ženama ne bi trebalo zabraniti da sudjeluju u tome.
Znala sam da ćete vi to shvatiti, generale.
Ulrika je odlučila da postane medicinska sestra...
u vojnoj bolnici koju vodi red časnih sestara iz Bavarske.
Vrlo smo ponosni na našu djevojčicu.
Recite mi, generale, da li je istina da se u borbi za Lenjingrad...
koriste smrznuta tijela umjesto vreća s pijeskom, kao grudobrani?
Stvar je vrlo preuveličana.
Oh, oprostite.
Pojedini vojnici se sprdaju i lažu na bojnom polju.
Mislila sam da je to nevjerojatno pametno zaposliti leševe, ako mogu tako da kažem.
Nitko se ne sprda sa mnom.
Vaša voda, generale.
Hvala.
Svaka čast. Sviđa mi se priča o smrznutim leševima.
-O, hvala, generale. -Budi oprezna.
Ulrika ima najoriginalniji način izražavanja.
Nije ni potrebno da kažem da će mi nedostajati.
Zašto je onda puštaš da ode?
Hajdemo generale, idemo da večeramo.
Hoćete li nam se pridružiti, Kahlenberge?
-Hrabrost. -Nije dovoljna.
Kako se usuđuješ da tako pričaš s generalom Tanzom?
Samo ti vraćam, majko, ono što ti meni radiš.
Sve što radim je za tvoje dobro. Samo na tebe mislim.
Samo na mene? Onda si se stvarno promijenila.
Od kad si počela da se toliko zanimaš za mene?
Dobra večer.
-Postala si zla. -Da, rat je, majko.
Pa, uskoro će te časne sestre naučiti lijepom ponašanju.
Pretpostavimo da ja odbijem da odem?
Bit će ti zapovjeđeno. Već sam se postarala za to. Nemaš izbora.
Ti si stvarno grozna žena, majko.
Pretpostavljam da zaslužujemo jedna drugu.
Pukovniče Majnhajm!
Dobra večer. Da, baš bih voljela da plešem s vama.
U svojim memoarima, pišem o svemu.
Vi ćete biti na počasnom mjestu u poglavlju o Warsawi.
General fon Seidlitz-Gabler?
-Gospodine. -O, da, vi ste major...?
Grau, Obavještajna. Podređeni pukovniku Majnhajmu.
Pokušao sam danas da doprem do vas.
Zapravo, pokušavao sam da razgovaram sa
svakim od vas. Bez mnogo uspjeha, plašim se.
Žao mi je, majore, ali, znate, generali su ponekad zauzeti
Naravno.
Zbog čega ste željeli da se vidimo?
Sinoć je ubijena jedna prostitutka.
Prostitutka? Pa, to spada u opasnosti tog zanimanja, zar ne?
Kad budete čuli sve detalje složit ćete se da je to jedinstven slučaj.
Jedinstven? Vi se šalite?
Živimo u vremenima kada na ulicama ima više leševa nego kaldrme.
Što je to tako jedinstveno u tom slučaju?
U redu, u redu, pređite na stvar, majore.
Sinoć je ubijena žena.
Da, generale, u ulici Bulkowa, broj 27, stan na četvrtom katu,
Marija Kupiecka, prostitutka, i jedna od naših agenata.
Izbodena je na smrt, vrlo brutalno. Zapravo, isjeckana na komadiće.
Baš lijepa pričica. Ali, kakve to ima veze s nama?
Prva istraživanja su utvrdila da nitko od vas...
pa, nema alibi, za prošlu noć.
A zašto bismo morali da imamo alibi, majore?
Ne shvaćam kakve veze ima moje...
Kakve veze imaju naša sinoćnja kretanja s vama ili sa smrću te žene?
Znate, ubojica je viđen kako napušta sobu te žene.
U tom slučaju, morate znati tko je on.
Pa, ne baš. Lice je bilo u sjenci, za razliku od odore.
Bila je to odora njemačkog časnika.
Preciznije, njemačkog generala.
Ovo je vrlo ozbiljna optužba. Nadam se da znate što radite.
O, da, gospodine, svoj posao.
Smatrajte svoj posao ovdje obavljenim, majore. Laku noć.
Da li vi, kojim slučajem, koristite parfem?
Povremeno koristim jaku kolonjsku vodu poslije brijanja.
Laku noć, gospodine.
Volio bih, naravno, sutra da popričam sa svakim od vas. Ako može, po starješinstvu.
Može biti i da smo namjerno odvedeni na pogrešan trag...
ali mi moramo ispitati svaki i najmanji trag, zar ne?
Do sutra. Laku noć, generali.
Zapanjujuće ponašanje.
-Tko je njega pozvao? -Ne ja.
Družiti se s majorom Grauom i nije baš neki uspjeh.
Oprostite, generale. Trebalo je da ga uhitim.
Zašto? Pa, on samo obavlja svoju dužnost..
Da.
Pa...
Pođite sa mnom. Evo nekoliko časnika koje bih želio da vam predstavim.
Malo pečenja, generale?
Raskomotite se, inspektore.
Ovo je moj treći restoran u Berlinu.
Naravno, pod uvjetom, da se računa i kiosk s
kobasicama koji sam otvorio odmah poslije rata.
Stvarno smo tada bili na ivici propasti.
Pogledajte sada, Njemački ekonomski bum. Uspjeli smo.
Dođite ovamo, inspektore. Sjedite.
Jednu veliku kriglu, molim.
Tako znači, pitate me za generala Kahlenbergea.
Pa, pretpostavljam da ne postoji nitko tko ga zna bolje od mene.
Hartamanu dobro ide, zar ne, gospodine?
Da. Što?
O, da. Očigledno.
Naravno, inspektore, kao što sam već rekao,
Hartmana nisam vidio još od rata.
Ne želim da ga vidim poslije onoga što je napravio.
Ali moram nešto da vam kažem, imao je nevjerojatan utjecaj na žene.
Ne znam zašto.
Pa, nije bio baš netko koga biste zvali ljepotanom.
Premršav.
Ali, ma što bilo to što je imao vrlo je uspijevalo kod žena.
Mislim da su bili zajedno već od onog trenutka kad su se sreli.
Takve stvari se događaju za vrijeme rata.
Sjećam se susreta s tom djevojkom u Pariškom metrou.
Pa, znate, u takvim situacijama ne trošite
svoje vrijeme kad znate da možda već sutra...
mogu da vas pošalju na front gdje će
prokleti Saveznici baciti bombu pravo na vas.
O, oprostite, nisam mislio ništa loše o Saveznicima.
Na kraju krajeva, gdje bismo mi sad bili da nije Amerikanaca?
-Lijepo. -Ja sam već i zaboravio koliko lijepo.
Hoćeš reći da u Rusiji nema djevojaka?
Djevojaka? Ma, bio sam preplašen.
Kad sam prestravljen onda sam beznadan slučaj.
Pa, onda je dobro što se mene ne plašiš, zar ne?
Da, samo me ova soba čini malčice nervoznim.
-Nervoznim? -Aha.
O, baš nemaš nimalo smisla za povijest.
Da li shvaćaš da je ovo nekad bio krevet Poljskog kralja?
-Nije valjda? -Da.
Kao da je spavao na podu.
Ovdje je ledeno.
Da, ali kralj i kraljica nikad nisu spavali. Samo su vodili ljubav.
Nikad im nije bilo hladno.
Voliš li rat?
Da li volim rat?
Blagi Bože, ne. A ti?
Da nije rata, ja bih sad tražila mladoženju živeći u nekom garnizonu,
i razgovarajući s jadnim, mladim oficirčićima.
Umjesto što vodiš ljubav s nekim jadnim, mladim desetarom.
Oh, pa ne baš jadnim. Uopće, ne jadnim.
-Čak najboljim do sada. -O?
-Da se nisi specijalizirala za desetare? -Nisam.
Samo za heroje, kao što si ti.
Pomisli samo, sva ta hrabrost u mom naručju.
Mora biti da je vrlo inspirativno.
Što je bilo?
Znaš, ne bismo smjeli da se zaljubimo jedno u drugo.
Zašto? Zato što sam ja desetnik, a ti generalova kćerka?
Ne. Nego zato...
...što smo mi muškarac, žena i rat.
Dva momka koja sam poznavala već su poginula u Rusiji.
Zanimljivo.
U mraku, od tebe mi se čini da osjećam njih.
A da li se tebi sviđa ovaj rat?
Ne. Meni se ovo sviđa.
Ne, ne!
Što je bilo?
Ništa. Pomislio sam da pucaju na mene.
Drhtiš kao prut.
Dobro sam.
Kako je to kad netko pokušava da te ubije?
Bučna kopilad.
Dobro jutro.
Dobro jutro, kralju Poljske.
Kako je to kad netko pokušava da te ubije?
-Pa, što ti misliš, kako je? -Jezivo.
Da.
Drago mi je...
-E pa, drago mi je što si ovdje. -I meni.
Ali ćeš morati ubrzo da odeš, pretpostavljam?
Ne, ako bude zavisilo od mene, neću.
Možeš li da podneseš istinu?
Vjerojatno ne.
-Ja sam prevarant. -Nemoguće.
Kad su otvorili vatru na nas kod Voronezha, ja sam pobjegao.
Jednostavno, pobjegao.
A onda sam, ni sam ne znam kako, bio pogođen.
Kao da mi je netko zalupio vrata u glavi. Pomislio sam da sam mrtav.
Sljedeće čega se sjećam je buđenje u bolnici...
i nekakvog generala koji mi čestita...
ubojstvo 40 Rusa i to jednom rukom.
Vidiš, svi su taj dan pobijeni, cijela moja jedinica.
Svi su pobijeni, osim mene, pa pretpostavljam da...
u izvješću ne bi baš zvučala lijepo ta priča o sravnjenoj jedinici...
te su odlučili da od jedinog preživjelog naprave junaka.
Od onog koji je pobjegao.
I što sad misliš o svoj toj hrabrosti?
To je stvarno divna priča. Mislim da je to izvanredno.
-Izvanredno? -Da.
Jednom da se netko našali na njihov račun.
Dođi da vodiš ljubav s poljskom kraljicom.
Pa, moram priznati da me iznenađuješ.
Sretan sam što smo se upoznali..
Ovo sad je prava sreća.
Znaš, kad se rat završi...
Mm. Nikad se neće završiti.
I, što se dogodilo?
Jeste li ih vidjeli?
Generali Gabler i Kahlenberge su na nekakvom sastanku i ne mogu da ga napuste.
Rekao sam vam da neće htjeti da vas prime.
Gdje je general Tanz?
A, zašto mi ne bismo lijepo, sve ovo zaboravili?
Nije baš da nemamo što drugo da radimo.
Gdje je general Tanz?
U starom djelu grada, sprovodi taktičku vježbu.
Ne vjerujem mu.
Naravno, takva su pravila, mora biti diskretan.
Nije on diskretan. On je okrutan.
Sad pretjerujete.
Prijeći će na fazu dva samo ako bude siguran da je faza jedan propala.
Što znači - propala?
Pa, ako Poljaci i Židovi pokušaju da se osvete.
Što je osveta? Ako ga kamenom udare u njegovu zlatnu glavu?
Da li je to dovoljan razlog za uništavanje grada?
Vi uvijek pretjerujete, Kahlenberge.
General Tanz je odgovoran časnik...
Uđite.
Oprostite, gospodine. Tu je pukovnik Manhajm.
Došao je kod generala Kahlenbergea, gospodine.
Završit ćemo diskusiju kasnije.
I ne brini se za Tanza. Ja ću se pobrinuti za njega.
Pukovnik Manhajm, gospodine.
-Htjeli ste da me vidite, generale. -Da, da.
Da, jesam, pukovniče. Htio sam da popričamo o...
Do đavola, što sam ono htio?
Da.
Da, sad sam se sjetio.
Vi ste nadređeni majoru Grauu.
Stoj! Stoj!
Major Grau želi da vidi generala Tanza.
Major Grau?
Samo trenutak, gospodine.
Dajte mi CP, pukovnika Sandauera, hitno.
Blokada puta broj 4 zove CP. Blokada puta broj 4 zove CP.
Da li me čujete? Prijem.
Dignite ruke.
Ruke gore.
Pukovniče Sandauere ovdje vodnik.
Pukovniče Sandauer, došao je major Grau.
Želio bi da vidi generala. Ja sam dobio naređenja...
Što? Da, gospodine. Da, gospodine.
Možete proći, majore.
Stoj!
Samo naprijed.
-Pa, imate najmanje jednog prijatelja. -Tako izgleda.
Gore ruke!
Nastavite da hodate. Nastavite da hodate.
Dovedi ih ovamo. Ovamo. Ovamo.
Vratite se natrag.
Ime?
-Zanimanje? -Stoj!
-Major Grau! -Nastavite, gospodine.
Čekajte me ovdje.
Slušate Wehrmacht radio...
dodijeljen Rajhovoj generalskoj vladi Poljske.
Program se emitira direktno iz Warsawe.
Nekoliko metara od mjesta na kom se nalazimo
vidim generala Tanza, Lenjingradskog heroja.
On upravlja manevrima na ulicama grada.
Cijela oblast je privremeno evakuirana u interesu javnog reda i mira.
Sektor jedan javlja, faza jedan završena uspješno.
Sektor tri, nismo naišli ni na kakav otpor.
Hvala, Sandauer.
Vojnici su, naravno, puni povjerenja u svog komandanta.
On je vrhovni ratni stručnjak...
i već sama njegova pojava ulijeva ljudstvu nevjerojatnu hrabrost.
Vježba se sprovodi do tančina prema unaprijed utvrđenom planu.
Građani su nevjerojatno kooperativni i prijateljski nastrojeni.
Sektor četiri javlja, faza jedan završena uspješno.
Sektor dva, bacači plamena spremni za upotrebu.
Faza jedan se nastavlja dok se drugačije ne naredi.
Da, gospodine.
Svim sektorima, faza jedan se nastavlja dok se drugačije ne naredi.
-Glavni sektor, bacači plamena spremi, gospodine. -Nastavite.
Naprijed marš.
Generale Tanz?
Još samo par minuta.
Stoj! Stani!
Uhvati ga!
Stani! Pali!
-Sandauer! -Gospodine?
-Spremite se za fazu dva. -Fazu dva, gospodine?
Spremite se za fazu dva
Da, gospodine.
Obavijesti sve jedinice. Faza jedan je završena.
-Spremite se za fazu dva. -Razumijem, gospodine.
CP svim sektorima, spremite se za fazu dva.
Faza dva!
Faza dva.
Da, gospodine. Faza dva.
Faza dva.
Pali!
Sada major može da postavlja pitanja.
Otišao je, gospodine.
Taj manijak će raznijeti pola grada.
Idemo.
Kažete da nije bilo nikakvog otpora?
Nije, bio sam tamo.
Jedan pucanj iz snajpera, to je bilo sve, a on je raznio cijeli grad.
Pa, sad, mi nismo generali.
To je njihov posao, znate, ne naš.
Mi smo ovdje samo da bismo sređivali papire.
A vaši su upravo stigli.
Čestitam.
Na čemu?
Promaknuti ste u dopukovnika.
Promaknut?
I premješteni u Pariz, od današnjeg dana.
-Srećkoviću. -Premješten, ali zašto?
Tko je potpisao premještaj?
General Gabler, naravno.
Što to radite?
Hoću da vidim čija je to ideja.
-I na čiju preporuku. -Smirite se. Ja sam već provjerio.
General Kahlenberge. On je predložio vaš premještaj.
Nije valjda baš on?
Mora da ste ga prilično impresionirali sinoć.
Bit će da jesam. Hvala vam, pukovniče.
Tako treba, znate.
Zavisi s koje strane promatrate.
Povrh svega, majore Grau, ne budite pretjerano revnosni.
Takva mi je priroda, gospodine. Tu nema pomoći.
Da, inspektore, bio sam u Warsawi s generalom Tanzom.
I vrlo me vrijeđaju svi ovi jeftini novinari...
koji pokušavaju da ge predstave kao nekakvo nehumano čudovište. To nije točno.
Oprostite, inspektore. U današnje vrijeme zapošljavamo mnogo stranaca.
Nema više dovoljno Nijemaca, ne za pravi posao.
Vidio sam generala Tanza na bojnom polju, ranjenog, kako umire.
Bio je izuzetan.
Suosjećajan, nježan.
Da li znate da mu je poslije Lenjingrada...
Hitler naredio da se ne izlaže neprijateljskoj vatri?
Naravno da mu je to vrlo teško palo. On je bio sretan samo u borbi.
Da?
A, gracias. Gracias.
Učim i španjolski.
Pa, uskoro će sve biti automatizirano.
Izuzev šefa, naravno.
I tako smo u srpnju 1944. premješteni u Pariz.
Saveznici su već bili u Normandiji...
a Hitler je naredio da ih zaustavimo prije Pariza.
Skoro da bismo i uspjeli da vojska nije bila izdana kao i obično.
Ali, nećemo o politici. To je loše za biznis, zar ne?
Pitali ste me za Pariz.
To je za nas bio raj, naročito poslije Rusije.
Sjećam se tog ljeta kao da je bilo jučer.
Prazne ulice, vrućina, tišina.
Sve jeftino.
Uzgred budi rečeno, prošlog ljeta sam bio u Parizu, i moj Bože, tih cijena...
Kad sam dobio račun u hotelu nisam mogao da vjerujem.
Ali srpnja '44, Pariz je još uvijek bio pod našom upravom.
Pretpostavljam da to nije naročito lijepo reći, ali stvarno smo voljeli Pariz.
U svakom slučaju, trebalo je da general Tanz i ja stignemo u Pariz 20-og srpnja.
Ali, u posljednjem trenutku general je odlučio da pođemo par dana ranije.
Zato sam poslao kurira u 7. korpus stožera u Versaillesu,
da javi da ćemo stići u Pariz 17-og.
Mislim da znate zašto vam govorim točne datume.
Na kraju je ispalo jako dobro to što smo stigli ranije.
Međutim, bilo je tu i onih koji nisu bili baš oduševljeni...
našim prijevremenim dolaskom.
Hvala, to bi bilo sve.
-Heil Hitler. -Heil Hitler.
Da, bit ću s generalom Gablerom u ratnoj sobi.
Što je bilo s mojom propusnicom? Je l' sve u redu?
Za ime Boga, smiri se.
Operacija Hartman, faza jedan, počet će sutra, 18-og srpnja u 0915,
kada se mlađi desetnik pojavi na željezničkoj stanici.
S automobilom.
S automobilom u dobar tren trebovanim od Voznog parka.
Faza dva, mlađi desetnik će preuzeti tajni paket iz Berlina.
-Onda? -Onda, faza tri.
24-satna propusnica za mlađeg desetara važi od sutrašnjeg podneva.
-Imaš je? -Evo.
Desetnik i generalova kćerka.
Znaš, stvarno tražiš nevolju.
Ali, to je tvoja sahrana, ne moja.
Britanska druga Armija napreduje s lijeva,
pokušavajući da odsječe dvije naše pancir divizije od glavnog puta za snabdijevanje.
U posljednja dva dana, neprijatelj je uspio...
da pređe rijeku Om, ovdje i ovdje.
Ipak, možemo da ih zaustavimo ovdje,
uz pomoć 12. SS Pancir divizije,
koja je upravo krenula u protunapad.
Pa?
-Što ćemo sad? -Preciznije, što ćete vi sad?
-Mi. I vi ste u tome. -Generale Gabler.
-Feldmaršal će vas primiti u 4:00. -Hvala, majore.
Priznajem da je ovo vrlo nezgodno za vas,
To je i mnogo više od toga. Zašto?
Zašto general Tanz stiže tri dana prije nego što je planirano?
-Mislite li da je to čudno? -Dolazi pravo od Hitlera.
Zar to već nije dovoljno čudno?
Želim ovo da čujem.
Američka 1. armija je zauzela grad Saint-Claude.
Naše jedinice su se povukle na nove položaje, južno i jugoistočno.
Generale Gabler. Generale Kahlenberge.
Nisam do sada imao priliku da vam se zahvalim za promaknuće.
Oprostite. Grau, Obavještajna, Warsawa, 1942.
O, da, da. Drago mi je što vas vidim, pukovniče.
Imali ste viziju kad ste me premjestili u Pariz.
Radimo sve što je u našoj moči da učinimo ljude zadovoljnim, pukovniče. Doviđenja.
Uskoro će nam se pridružiti i general Tanz.
Kao u stara, dobra vremena.
Oprostite. Samo sam htio da vas pozdravim.
Generale.
-Dosadan momak. -Čudno, zar ne?
Izgleda da se svi plaše Tanzovog dolaska.
Ne sviđa mi se to.
-Ne sviđa mi se uopće. -Očigledno.
Uvijek je gadno kad se mačka vrati po...
miša s kojim se već igrala.
Mi bismo, naravno, mogli malo da zbunimo mačku...
predlažući joj da uzme par slobodnih dana za svoje potrebe.
Naročito poslije svega...
Poslije svega kroz što ste prošli, dragi moj
generale, posljednjih par mjeseci u Rusiji.
Znam da je to bio pravi pakao za vas.
Želim 4.000 ljudi do kraja ove nedjelje.
Onda ćete ih i imati.
Vaš pukovnik Sandauer je blisko surađivao s generalom Kalenbergom.
Morat ćemo da zavirimo u svaku rupu, ali imat ćete svoje 4.000.
U međuvremenu, zašto se ne uzmete par slobodnih dana?
Malo se odmorite, razgledate Pariz. Ovo vam je prvi put da ste ovdje.
Želim samo borbene trupe, a ne propale starce i djecu.
Da, gospodine. Dobro napredujemo, general Kahlenberge i ja.
Na kraju krajeva, možda vam je ovo posljednja šansa da vidite Pariz.
Možda nam je svima ovo posljednja šansa. Baš šteta.
Nema potrebe.
Ali kako? Naravno da je potrebno.
Stroge mjere su jedina stvar koju ljudi poštuju.
Jedino što vam predlažem je da prepustite sve nama.
-Komandant ne može... -I vašem izvanrednom pukovniku Sandaueru.
Mi smo vam već organizirali i pratnju... Kahlenberge?
-U vašem hotelu. -U Excelsioru.
Imat ćete na raspolaganju auto, šofera i bilo što drugo što poželite.
-Svatko mora povremeno da se odmori, generale. -Ja si to ne mogu priuštiti.
Onda meni ne preostaje ništa drugo do da vas natjeram da uživate.
Moram li da vam naredim?
Zato što, ako moram, bojim se da ću to i uraditi.
Da, gospodine.
Očigledno, još niste spremni za mene.
Vrlo dobro.
Odvojit ću jedan dan za razgledanje grada.
Doći ću u stožer točno u 8 sati ujutro 19-og.
Heil Hitler.
Heil Hitler
Pa, nije ispalo tako loše. Sad imate još jedan dan
Trebaju nam dva, do 20-og.
Dođite sutra kod mene i Eleonore na večeru.
-Stiže i Ulrika. -Ovo ne valja.
Naravno, zaboravila je da kaže u kom će vlaku biti.
-Pretpostavljam da ste sada s nama. -Psihički, naravno, ali...
Morate da se odlučite. Vrlo brzo.
Odlučiti se je jedna stvar, a pričati o tome sasvim druga.
Previše brinete.
Strpljenje je samo jedna od nekoliko vrlina koje ja posjedujem.
Na mjestu voljno.
Vodniče, pozovite mi telefonom kancelariju Ministra vojnog.
-Desetaru? -Gospodine.
Imam jedan zadatak za tebe.
Dođi.
Spojite me s uredom Ministra vojnog.
General Kahlenberge.
Ne ispuštaj ga iz vida ni za sekundu.
-24 sata dnevno, razumiješ? -Da, gospodine.
Možda će uvečer poželjeti da izađe.
Da li znaš što bi moglo da interesira generala Tanza?
Noćne barove, djevojke, takve stvari.
Nekoliko, gospodine.
Ali, ne znam kakav general ima ukus, gospodine.
Bez obzira na to, nadam se da mu se nećeš ti svidjeti, desetaru.
Mada, iako bude tako, nemoj da zaboraviš da to radiš za domovinu.
Pokušat ću da to ne smetnem s uma, gospodine.
Ako ti naredi da ga odvedeš u stožer, odmah da si mi javio.
-Bilo ovdje, bilo u moj hotel. -Da, gospodine.
Javit ćeš se pukovniku Sandaueru po precizne instrukcije.
Gospodine?
Što je bilo, desetaru?
Oprostite, ali trebalo je da sutra odem na 24 satno odsustvo.
Sad je to nemoguće.
Mogu li dobiti bar jedan sat ujutro slobodan, gospodine?
Ne.
Gospodine.
-Hartmane? -Gospodine?
Ovo je vrlo važno.
U redu. Gdje smo ono stali?
O, da. Dječje bolesti?
Boginje.
Koliko se sjećam, ništa ozbiljno.
Varičele.
Mokrenje u krevet?
-Ne, gospodine. -Strah od mraka?
Ne, ne bih rekao.
Venerične bolesti?
-Ne, gospodine. -Dobro.
-Sad, kako stojiš s knjigama? -Knjigama?
-Čitaš li knjige? -Da, gospodine, čitam.
-Što? -"Rat i mir".
Nietzschea. "Propast zapada".
Knjige o psihologiji, patologiji?
Ne, ne baš.
Pokaži mi svoje ruke.
U redu. Dobilo si svoju sobu u hotelu za generale.
On će željeti da razgleda glavne znamenitosti Pariza.
Pripremit ćeš cijeli itinerar i predstaviti ga prvo meni.
Kada nije na frontu, general ide na spavanje u 11:45.
Vrlo rijetko pije ili puši,
tako da ćete, vjerojatno, ranije završavati s večernjim izlascima.
Evo, ovo je moj privatni broj,
u slučaju da ti zatrebam.
Zatrebate, gospodine?
Ako se dogodi bilo što nepredviđeno odmah me pozovi.
-Je l' to jasno? -Razumijem, gospodine.
Sretno.
Hvala, gospodine.
Još nešto. Izbjegavaj groblja, grobnice, ne spominji smrt.
Da, gospodine.
Gospodine?
-Inspektor Moran, molim vas? -Treći kat, soba 158.
-Koga da najavim? -Hvala vam. Snaći ću se sam.
Dobrodošli, pukovniče Grau, u ovu paukovu mrežu.
Kako ste znali da sam to ja?
Koji drugi njemački časnik bi banuo nenajavljen?
Skoro svaki SS časnik.
U stvari, vidio sam vaš odraz u prozoru.
Nemoguće, previše je prljavo.
-Nadam se da niste alergični na prašinu? -Stari zločini, pukovniče.
Oni su ti koji skupljaju prašinu.
Neriješeni zločini.
Prašina se slegla.
Mi možemo uvijek da je ponovno podignemo.
Da li ste zato došli? Sjedite, molim vas.
Ispričavam se na vrućini, al' još malo pa će kolovoz,
a tada većina Parižana napušta Pariz.
Nadajmo se da će Nijemci isto to da urade.
Saint-Lô su jutros preuzeli Saveznici.
BBC?
-Kavu? -Ne, hvala.
Vi imate dosje o svakom, zar ne?
-Samo zanimljivih ljudi. -Nijemaca kao i Francuza?
Pa, na pojedine zahtjeve Njemačke Obavještajne službe,
povremeno bacimo oko i na nekog interesantnog Nijemca.
Kao što sam ja?
-Oduvijek sam vas smatrao zanimljivim. -Hvala.
Kako stojite s njemačkim generalima?
Molim, što s njima?
Da li su generali zanimljivi?
Pa, ako se složimo da su zanimljivi, onda malo pripazimo i na njih.
Dobro. Evo imena tri generala. Želim da znam sve o njima.
Sve je možda malo previše.
Što točno tražite?
Jedan od njih je ubojica.
Samo jedan?
Ali, ubijanje im se nalazi u opisu radnog mjesta.
Recimo da ono što je za divljenje na veliko, monstruozno je na malo.
Ako već dajemo medalje masovnim ubojicama,
izvedimo bar pred lice pravde male poduzetnike.
Lijepo rečeno. Bit će mi zadovoljstvo da vam pomognem koliko mogu.
Shvaćam da nema ničeg besplatnog u današnjem svijetu, čak ni među kolegama.
Naročito među kolegama.
U zamjenu za vašu informaciju...
sredit ću da tri člana pokreta otpora budu puštena iz zatvora.
Hvala.
-Sumnjate li posebno na nekoga. -Ne, ne, ustvari.
Vidite, za noć kad se dogodilo ubojstvo...
svaki general ima ponešto da sakrije.
Noć kad se dogodilo ubojstvo je...?
12. prosinac 1942. Warsawa.
I taman kad sam započeo istragu premješten sam u Pariz.
-Po nalogu ubojice? -Vjerojatno.
Već dvije godine pokušavam da ponovno otvorim slučaj.
Konačno, sada mogu. Od danas, sva trojica su u Parizu.
General Gabler.
Vrlo je sklon toj vrsti djevojaka.
Oh, djevojka. Zločin iz strasti, kako bi se ovdje reklo.
Strast, da, ali samo imate iste sklonosti kao čuveni Marquis de Sade.
O, znači seksualni zločin, shvaćam. Da li vas zato ovaj slučaj uzbuđuje?
Djevojka je bila i njemački agent.
Možda je ubijena zbog nečega što je saznala.
Zato me Kahlenberge najviše i intrigira.
Delije kao da uopće nema privatan život...
a onda, s vremena na vrijeme, nestane.
Nitko ne zna ni gdje, ni zašto.
A general Tanz?
Savršeni manijak.
Gledao sam kako uništava cijeli kvart u Warsawi iz čistog zadovoljstva.
Na Istočnom frontu je bio poznat kao Mesar.
Izgubio je veći dio svoje divizije u Rusiji.
Uživa u smrti. Zbog toga, ni sam ne znam zašto...
mislim da on nije čovjek koga tražim.
Svatko tko ima moć da rasturi cijeli grad kad god mu se prohtije...
nema potrebe da se bavi tako minornim stvarima poput kasapljenja djevojke.
Možda griješim, naravno.
-Hartman? -Da.
Ja sam vodnik Kopacki, generalov posilni.
Bar se nadam da sam još uvijek.
Zaboravio sam jutros mu izvadim
vezice prije nego što sam mu očistio cipele.
Za boga miloga, gdje su ti rukavice?
-Tako ćeš ostaviti otiske prstiju. -Nisam dobio nikakve rukavice.
-Nitko mi nije rekao. -Uzmi moje.
Ovo je generalovo praznično sljedovanje.
Boca konjaka, termos s kavom ohlađenom na 40 stupnjeva,
dvije stotine cigareta.
Da li general pije?
Kao sunđer, ali ne u javnosti.
Stavi torbu na zadnje sjedište.
S desne strane.
Kad god iziđe iz auta očisti pepeljare.
Puši kao Turčin.
Čisti sve što vidiš.
Čisti i ono što ne vidiš,
uključujući motor.
Ako to ne uradiš, otkinut će ti glavu.
Sada je sekundu do 9.
Evo ga dolazi.
Prenio sam mu kompletne instrukcije, gospodine.
-Ime? -Hartman, Kurt, mlađi desetnik, gospodine.
Pokaži generalu ruke.
Nemoj stajati tu kao klipan. Navuci rukavice.
Izgleda da poznaje Pariz.
Pripremio je maršrutu za obilazak Pariza. Ja sam je odobrio.
Vidimo se sutra ujutro u stožeru.
Razumijem, generale.
Vodnik Kopacki je smijenjen po mom naređenju.
Jutros je razmazao imalin po mojim vezicama.
-Dvije nedjelje mu je zabranjen izlazak iz vojarne. -Da, generale.
Upravo smo prošli pored Trga Vendom, gospodine.
Stup je visok 142 stope a podignut je 1810.
Napravljen je od bronce 1200 topova zarobljenih kod Austerlitza.
Na vrhu se nalazi Napoleonov kip.
Ispred nas, gospodine, nalazi se Tulije Vrt.
Palača Tulije je bila sa svih strana okružena vrtovima.
1792. u vrijeme Francuske revolucije...
pariška rulja je upala iu palaču,
natjeravši kralja i kraljicu u bijeg.
Spaljena je do temelja...
1871.
Sada dolazimo na Trg Concorde.
Jedan od najljepših trgova u Parizu.
Baš ovdje, na sred ovog trga...
su Luju XIV i Mariji Antoaneti...
odsječene glave tokom revolucije.
Giljotina je bila tamo, baš centru, gdje se sad nalazi obelisk.
Gledaj gdje voziš, desetaru.
Razumijem, gospodine.
-Gospođica Gabler? -Da.
Ja sam vodnik Kepke iz stožera vašeg oca.
Kako su znali kojim vlakom ću stići?
Nisu znali.
Mogu li?
Vidite, ja sam Hartmanov rođak.
Mi nemamo tajni, Hartman i ja. Više smo, u stvari, kao braća.
-On je dobro, zar ne? -Dobro? Nikad bolje.
Samo je u posljednjem trenutku dobio zadatak da vozi generala Tanza.
Samo danas. Zato nije mogao da dođe da vas dočeka.
Pa, kako stoje stvari u domovini?
Da li je neki grad pretekao poslije bombardiranja?
Jeste nekoliko, tu i tamo.
To je dobra stvar s Parizom. Otvoren grad, nema bombardiranja.
Mrzim bombe.
Ovuda gospođice Grabler. Parkirao sam odmah ispred.
Odvest ću vas u očev hotel.
I Hartman tamo stanuje.
S generalom Tanzom, samo još večeras.
Pretpostavljam da ćete naletjeti na njega prije ili kasnije,
u foajeu ili tu negdje.
Galerija je zatvorena za javnost, gospodine.
Ali, dobili ste specijalnu dozvolu da pogledate slike.
Mnoge od njih su zaplijenjene i prikupljene ovdje...
prije no što budu poslane u Njemačku.
General Tanz. Obaviješteni ste.
Da, desetaru. Ovdje ćete naći sve informacije.
S vaše desne strane, gospodine, Bušerove slike,
francuskog umjetnik iz XVIII vijeka.
Sve ove slike su odabrane...
za Reichsmarschalla Goeringa.
Što je unutra?
Slike koje su rekvirirane iz privatnih zbirki za Reichsmarschalla.
Kakve slike?
Moderne, gospodine, i neki impresionisti.
Dekadentne?
Pretpostavljam, gospodine.
Svjetlo.
Toulouse-Lautrec, Le Divan.
Renoir, Akt, nastala 1910.
Gauguin, Na plaži, iz njegovog Tahiti perioda.
Još jedan Renoirov akt.
Soutine, Le Garcon d'etage.
Degas, Kada, naslikana 1886.
Van Gogh, Vincent, Autoportret.
Ponekad je zovu Vincent u plamenu,
nastala dok je bio u ludnici pred sam kraj života.
Evo, gospodine, slike Cézannea.
Kako se usuđuješ?
Oprostite, gospodine, ali...
Da me nikad više nisi takao.